Det er bare en flok ulve. Kom nu, vi er næsten af med det.
- Det kommer efter mig! - Ta' fat!
- Løb! - Nej! Vi må gøre det færdig.
Hjælp mig med at begrave det.
Hvad nu, hvis nogen graver det op?
Må Gud være hans sjæl nådig.
1,6 KM BRANTFORD
- Hej, Alan. - Hej, miss Magruder.
- Værsgo, Alan. - Tak, Bill.
Se i øjnene, at du er færdig!
Hvorfor så travlt, Parrish?
PARRISH SKOFABRIK
Løb ind til far, Parrish.
Vi venter på dig.
- Davs, Carl. - Dav, Alan. Der er noget, du skal se.
Det har taget mig næsten et år. Nu skal jeg mødes med din far -
- for at vise ham dén her. Tag den!
- Tror du, han vil synes om den? - Hvad er det?
Fremtiden! Og får jeg Wilt Chamberlain til at gå med dem -
- står de snart i alle skabe i USA. Det bliver højeste mode.
Hvad er der?
- Ikke noget. - Alan!
Hvad laver du her? Fabrikken er ikke en legeplads. Her er farligt.
- Må jeg blive kørt hjem? - Driller Billy Jessup dig igen?
Før eller senere må du tage kampen op.
Hvis man er bange for noget, må man se det i øjnene. Af sted med dig.
Du burde vide bedre end at lade ham lege herinde.
- Hvad var det, du ville vise mig? - Lige et øjeblik, sir.
Hvad hulen...?
Hvem har gjort det?
Det var mig, sir.
Tro ikke, du kan dyrke min pige, bare fordi du hedder Parrish.
- Vi er bare venner. - Ikke længere.
På ham!
Idioter!
Hvor er det flot.
Alan? Er du kommet hjem?
Åh, Alan, ikke nu igen.
Hårdt arbejde, fasthed og et muntert virke har været ånden i Brantford -
- siden vore forfædre slog sig ned.
Trods et barsk klima og granitten i vor jord har vi...
- Haft fremgang. - Jeg kunne det i morges.
Og du kan det i aften. Sam, vi må altså tale med Alan.
Så tager vi af sted.
Jeg fortalte far det, du sagde. At det ikke kun var Billy Jessup.
- Hvis jeg havde vidst det... - Det er i orden, far.
Men jeg er stolt af, at du bød dem trods, selv om du var i mindretal.
Og da du tog det som en mand, har mor og jeg besluttet -
- at du er klar til at gå på Cliffside drengeskole.
Tillykke, skat.
CLIFFSIDE DRENGESKOLE
Må jeg ikke bo her mere?
Det har altid været tanken, at du skulle gå på Cliffside.
Parrisherne har gået på Cliffside siden 1700-tallet.
- Prøv at se. Parrish Hall. - Det er den store sovesal.
De andre jagter mig, fordi jeg hedder Parrish.
Og snart bor jeg i et hus, der er opkaldt efter mig.
- Det er opkaldt efter min far. - Hvorfor bor du der så ikke?
Det gjorde jeg. Uden mine år der ville jeg ikke være den, jeg er.
Måske vil jeg ikke være den, du er, eller en Parrish overhovedet.
Det bliver du heller ikke, før du begynder at opføre dig som en.
- Jeg er nok ikke klar til Cliffside. - Vi tager derop næste søndag!
- Jeg vil ikke høre ét ord mere! - Jeg taler aldrig til dig igen!
- Sam... - Hvad?
Ikke noget.
- Hvad vil du? - Jeg kommer med din cykel.
Det behøvede du ikke. Jeg ville selv hente den hos Billy.
Jeg har bedt Billy lade dig være.
Det skulle du ikke have gjort. Vi må tale om det en anden gang.
Hvad var det?
- Hørte du det også? - Selvfølgelig.
Kom. Jeg fandt det her underlige spil ved fabrikken.
Jumanji. "Et spil, der viser, hvordan man verden bag sig lægge kan."
"Kast terningerne og flyt din brik. To ens giver endnu et kast."
"Den første, der når i mål, vinder." Skal vi spille?
Jeg droppede brætspil for fem år siden.
Sarah!
- Det må være magnetisk. - Se, Alan.
"De flyver om natten, løb din vej -
- de bæster er ikke noget for dig."
- Hvad var det? - Det ved jeg ikke.
Læg det væk, Alan.
Åh nej. Spillet tror, jeg har kastet.
Hvad mener du med "spillet tror"?
"Du i junglen vente må, til fem eller otte du slå."
"Du i junglen vente må..." Hvad betyder det?
26 år efter
Byen mangler et pensionat.
Det var svært at sige nej til. Især da det er fuldt møbleret.
Jeg glemmer, hvor stort her er. Judy og Peter, kom og se!
Receptionen skal være her.
Og bar og salon her.
Det lyder skønt. De og Deres børn bliver bestemt glade for at bo her.
Faktisk er de min afdøde brors. Han og hans kone døde i vinter.
Er det ikke bare lige sagen?
Det tør siges.
Hvad synes du? Er det stort nok?
Peter har ikke mælet et ord, siden det skete.
Det gør mig ondt. Hvor er det dog skrækkeligt.
Det gør ikke noget. Vi kendte knap nok vores forældre. De var altid væk.
Skiture i St. Moritz. Spil i Monte Carlo. Safari i det mørke Afrika.
Vi vidste ikke engang, om de elskede os.
Men da sheikens yacht sank, skrev de et smukt afskedsbrev -
- som lå i en champagneflaske blandt vragresterne.
Undskyld...
Forældrene var elskelige, og det var en bilulykke i Canada.
- Sender De papirerne? - Straks i morgen tidlig.
Jeg må have fat i en låsesmed.
Ryd lige dit legetøj op, Peter.
Peter, bær kufferten op på loftet.
Så kan vi få os noget is... og bourbon.
Hvad sker der?
- Jeg flytter på motel. - Årh, hold dog op.
Jeg kan ikke se nogen ekskrementer.
Han sagde, den så sådan ud.
Det er en afrikansk flagermus. Sådan nogle så en pige i 60'erne.
Men den slags har vi ikke i New England.
- Det var det, han så. - Hvad det end var, så er det væk.
Flagermus er heller ikke det, der bekymrer mig her.
Hvad bekymrer Dem så?
Jeg ville nødig bo i et hus, hvor nogen er blevet myrdet.
- Myrdet? - Lille Alan. Det var vist faderen.
Der er 1001 steder, han kunne gemme liget i det her hus.
Især hvis han parterede det først.
I må ikke komme for sent den første skoledag.
- Det er ikke en flagermus. - Hørte I det?
Der er intet at være bange for.
Tænk, at jeg må tale med inspektøren allerede første dag.
Lad os slappe af, spise og tale om noget andet.
Vi ved, hvorfor huset var så billigt.
For 26 år siden boede her en Alan Parrish. Men så en dag forsvandt han.
Hans forældre parterede ham og gemte ham bag væggen.
Jeg er træt af dine løgnehistorier. Du har stuearrest.
Der er alligevel ingen steder at gå hen i den her dumme by.
Men bare så du ved det, så var det altså ingen løgn.
Hørte du noget for lidt siden?
Savner du mor og far?
- Nej... - Løgnhals.
Hvis ikke du holder op, kommer du til psykolog.
Og hvor mon de sender dig hen, hvis du ikke begynder at tale?
Jeg ringer, hvis jeg bliver forsinket på bevillingskontoret.
Har I jeres nøgler?
Hører I efter?
- Hva'? - Skal jeg vente, til bussen kommer?
Satte far og mor jer på bussen?
- Næ... - Er du sikker? Jeg kan sætte jer af.
Du skal ikke tænke på os. Bussen kommer snart.
Vær søde at opføre jer pænt.
- Du kan høre det. - Høre hvad?
Hvor kommer det fra?
Lad os tage det herover.
Det var da underligt. De sidder fast.
"Jumanji viser en, hvordan man verden bag sig lægge kan."
"Kast terningerne og flyt din brik. To ens giver endnu et kast."
Det må være mikrochips eller sådan noget.
Du starter.
Seks.
"Hvis du bli'r bidt af dette dyr, med kløe du vil få dit hyr."
Lad være!
"l vil snart få stort besvær, når aber sinker jeres færd."
Hvad er det?
De aber kom garanteret fra spillet. Også myggene.
Det der havde jeg ikke set.
"Eventyrere, pas på..."
"Eventyrere, pas på. Begynd ikke, medmindre I vil spille til ende."
"Vil l for spillets følge være fri, må l ved rette kast råbe Jumanji."
Aberne er borte. Stil det væk.
Vent! Det forsvinder, hvis vi spiller færdig.
Kom. Ellers får tante Nora et flip. Vi må bare skynde os.
Det kræver jo ingen øvelse.
Nej. Du slog to ens. Så får du et kast til. Kast!
Fem...
"Dens tænder løber snart i vand -
- så skynd jer væk, så stærkt l kan."
Det lyder ikke rart.
Her er nogen.
Den er ikke ægte, Peter. Det er en hallucination.
Løb, Peter!
Jeg er tilbage...
Min cykel...
Kastede nogen en femmer eller en otter?
Det gjorde han.
Tak! Tak, tak, tak...
Tak! Undskyld, jeg skræmte dig.
Jeg er tilbage! Mor! Far!
Jeg er hjemme! Jeg er tilbage!
Det er mig! Det er Alan, mor og far!
Jeg er hjemme! Jeg er tilbage!
Er du min lillesøster?
Nej. Jeg hedder Judy, og det er Peter.
Hvor er mor? Er far på fabrikken?
Hedder du... Alan Parrish?
- Ja. Hvem er l? - Vi bor her.
- Hvor er mor og far? - Det ved vi ikke.
Huset har stået tomt i årevis.
Alle troede, du var død.
Undskyld.
- En gang til? - Rød pels og lang hale.
Fjern dig fra min bil og gå ind på fortovet.
- Hvad er årstallet? - Den var spritny.
- Nej. Hvad år er det? - 1995, ved du nok.
Har du noget lD? Næ, det er vel i dit andet Tarzan-sæt.
- 26 år... - Er du herfra?
- Ja, men jeg har været i Jumanji. - I lndonesien.
Som ulandsarbejder.
- Carl Bentley. Sålemanden? - Er I i familie?
- Han er vores onkel. - Går han altid sådan klædt?
Han er vegetar.
Aber! Aber...
Fungerer den?
Han slog hovedet for nogle måneder siden.
- Vent! Hvad skal du? - Finde mine forældre!
Vent!
Min far lavede sko her.
De var de bedste sko i New England.
Undskyld.
Rolig, tøs.
Ved du, hvad der er sket med skofabrikken?
Den lukkede som alt andet i byen.
Det er koldt. Hvad med en kop kaffe?
Hvorfor lukkede de Parrish Sko?
Da drengen stak af, satte Sam alt ind på at finde ham.
Sin tid, sine penge... alt. Efter nogen tid kom han ikke på arbejde.
Han var ligeglad.
Jeg tror ikke, at nogen elskede sin dreng højere end Sam.
Du kommer til at fryse derude.
Tak. Bor Parrisherne her stadig?
Jeg ser dem indimellem.
Ovre på Adam Street.
Vores forældre er også døde.
De var til fredsforhandlinger i Mellemøsten...
Vores far var i reklamebranchen.
Og du savner ham, ikke? Sådan har jeg det også.
Nu går han igen.
Jeg synes altså, vi bør afslutte spillet.
- Vi? Hvad vil I med mig? - Hvis nu alle de der dyr kommer.
- Og der er en løve i tantes værelse. - Tror du, jeg er cirkusdirektør?
- Hun kommer snart hjem. - Bare hun ikke har katte-allergi.
Vi skal have båren. Kom og hjælp!
- Ramte vi hende hårdt? - Næ. Det er sådan et stik igen.
- Den er god nok. - Nu er der over 50. Hvad er det?
Er det ikke mrs. Thomas?
- Hvem? - Ejendomsmægleren.
- Lyt. Kan l høre det? - Hvad?
Ind i bilen.
Tænk efter. Hvad kom ud af spillet før mig?
En løve, en flok aber og...
Rolig. Det er bare et insekt. Vi er i sikkerhed herinde.
Så længe vi dukker os, kan han ikke nå os. Bare rolig.
Han kan ikke trænge gennem glasset. Vi er i sikkerhed.
Kan en afjer køre bil? Ikke det? Nå, pyt.
Min far lod mig køre bilen op ad indkørslen... en enkelt gang.
Så hvad er problemet? Vi kører!
Lige et øjeblik...
Kalechen!
Det var da pærenemt.
Alan...
Hold det væk fra mig!
Du må hjælpe os med at spille. Vores tante kommer snart.
Fint. Så kan l meddele hende, at hun er husets tidligere ejer.
I forstår vel, at nu mine forældre er døde, tilhører huset mig.
Åh, tak, nu behøver jeg ikke længere at bruge bananblade.
Hvordan tror du, aberne vil påvirke økosystemet?
Har du barberet dig med et stykke glas?
Hvad med dig selv? Har du købt tøj på et loppemarked?
- Jeg har aldrig barberet mig før. - Hvor skal du hen?
Hvad om Peter og jeg spiller, og du ser på?
- Tak, men jeg kender det. - Hvis du ikke vil hjælpe, hvad så?
Det ved jeg ikke. Starte, hvor jeg slap.
Mon mrs. Niedermeyer stadig underviser sjette-klasser?
Kom. Han vil ikke hjælpe os. Han er bange.
Hvad sagde du?
Du er bange. Det er helt i orden.
Vi stiller det op i stuen.
I aner ikke, hvad l roder jer ind i.
Vi skal nok selv klare det. Vi har ikke brug for din hjælp.
Jeg er ikke enig.
Synes l, at aber, myg og løver er slemme? Det er bare begyndelsen.
Jeg har været ude for ting, I kun har oplevet i mareridt.
Ting, I slet ikke kan forestille jer. Ting, man slet ikke kan se.
Noget, der forfølger en om natten.
Så er der noget, der skriger. Man hører det æde.
Og så håber man bare, at man ikke er desserten.
Bange? Du ved ikke engang, hvad det ord betyder.
I holder ikke fem minutter uden mig.
Hjælper du os så?
Jeg ser på.
Men jeg er ikke bange.
Det var virkelig tjekket.
Omvendt psykologi. Det brugte far altid over for mig.
Klar?
- Alan, er du klar? - Man kan slet ikke være "klar".
Jeg prøver igen.
Det virker ikke.
Nej... Det er ikke din tur.
Jo. Jeg kastede først. Så Peter to gange, fordi han fik to ens.
- Nu er det mig igen. - Nej. Prøv at se.
To af brikkerne er jeres. Hvis er de andre?
Elefanten var min.
I spiller det spil, jeg begyndte på i 1969.
Jeg bliver nødt til at spille.
- Det er ikke min tur. - Hvis er det så?
Sarah Whittle.
Det var her, hun boede.
Det er til at få myrekryb af.
Vi legede her på verandaen.
CLAIRVOYANT
Jeg vidste det. Hun er nok gift med Billy og bor i en trailerpark.
- Måske ved hun, hvor Sarah er. - Klart. Hun er jo clairvoyant.
Du siger noget.
Jeg husker verandaen som meget større.
- Kan De mon hjælpe os? - Har I en aftale?
- Nej. Vi skal bare finde en. - Madam Serena tager ikke imod.
De kan måske hjælpe os.
- Hvad er der? - Vi søger en, der har boet her.
- Jeg har boet her hele mit liv. - Så må De være Sarah Whittle.
Hvad vil l Sarah Whittle?
Sarah...?
Jeg bruger ikke længere det navn.
- Sarah Whittle? - Hvad vil De?
For 26 år siden spillede du et spil med en lille dreng nede ad gaden.
Et spil med trommer.
Hvor ved De det fra?
Det var mig, Sarah.
Alan?
Du har slået hende ihjel.
Læg en besked. Så ringer lægen snarest muligt.
Dr. Boorstein, det er Sarah Whittle. Ring venligst, så snart De kan.
Jeg skal vist have justeret doseringen.
Den der oplevelse, vi så længe har talt om, den, der ikke fandt sted...
I dag har jeg mødt den lille dreng, som slet ikke blev væk.
Jeg sidder i hans stue.
Jeg vil meget gerne høre Deres fortolkning.
- Han ringer nok ti minutter i. - I mellemtiden...
Jeg gik i terapi i over 2000 timer for at forstå, at det ikke eksisterer.
Det var så forfærdeligt, at jeg måtte have fundet på det.
Det var forfærdeligt. Dét var det. Men det var virkelighed.
Næ, næ, din far myrdede dig og skar dig i småstykker.
Hold op, Sarah! Skulle min far have gjort det?
Han kunne knap give mig et kram og da slet ikke skære mig i bidder.
For 26 år siden satte vi os til at spille et lille spil.
Nu sætter vi os ned, og så spiller vi det færdigt.
Og ved du hvad? Det er din tur.
Spil, Sarah.
Så giv mig terningerne og gå hjem. Du behøver ikke at spille.
- Hvor kunne du? - Sådan er jungleloven, Sarah.
Og jeg har brugt så meget energi på at visualisere dig som en ånd.
Læs det nu.
"De vokser jo med lynets hast, de griber dig og holder fast."
- Det er jo pragtfuldt. - Åh gud. Sig, det ikke er sandt.
Det er det. Hold jer fra væggene. Rør intet.
Ingen pludselige bevægelser.
- Hvor er de smukke. - Ja. De røde affyrer giftige pigge.
Hold jer fra de store gule spirer.
Hvilke?
Jeg har dig! Grib hans arme!
Få det væk! Få det væk!
Du store.
Hold fast.
Jeg kommer tilbage!
Beklager, Angus.
Så skal der høstes!
Kom du noget til?
Kors!
Min bil... Min bil...
Det er da løgn! Start nu.
- Carl? Svar, Carl. - Carl her.
Hvor blev du af? Situationen med dyrene er kritisk.
Sæt Stan eller Willy på den. Jeg skal afhøre en mistænkelig fyr.
Hvorfor blev jeg ikke brandmand?
Sarah!
- Slip! - Spillet er ikke forbi.
For mig er det. Du er ikke i junglen. Du kan ikke behandle mig sådan!
Har nogen lyst til iste? Jeg laver lige lidt.
Sidst jeg spillede det, ødelagde det mit liv.
Ødelagde det dit liv?
"Du i junglen vente må, til du fem eller otte slå."
Jeg var en lille pige, Alan. Og du forsvandt.
En flok flagermus omringede mig og jog mig ned ad gaden.
Jeg var bange. Jeg er ked af det, Alan.
- Ingen troede mig. Jeg var alene. - Jeg med. l 26 år, Sarah.
Det var jeg også.
Det gør ikke noget, Sarah. Vi er også bange.
Men hvis vi spiller færdig, forsvinder det alt sammen.
- Hvad nu, hvis jeg også bliver væk? - Det gør du ikke.
- For jeg holder ikke op. - Heller ikke jeg.
Det gør jeg heller ikke.
- Kom, Sarah. - Vil du ikke nok?
Jeg vidste, det blev en dårlig dag.
Det skal nok gå. Vi må bare holde hovedet koldt...
... og tage det, som det kommer.
"Den jæger, han er gal til sinds...
... han skræmmer jer fra vid og sans."
- Hvad er der? - Van Pelt...
Ynkelige kujon! Kom tilbage og se mig i øjnene som en mand.
Det var ikke godt nok. Nu kommer jeg.
Hov, du der!
Smid riflen! Hænderne i vejret!
Det er da løgn!
Selv om Alan klarer det her, vil det samme ske igen og igen.
Så meget undertrykt vrede tiltrækker en masse negativ energi.
Og så kan man ende i en jungle. Det var ikke tilfældigt.
- Hvis tur er det? - Min.
- Du kunne godt have fortalt om ham. - Jamen, det er jo terningerne.
Er han grunden til, at du ikke ville spille?
Ville du heller ikke spille, hr. "Det-her-må-vi-afslutte"?
- Hvad er det med jer to? - Han er jæger.
- Og lige nu vil han skyde mig. - Hvorfor dig?
Ingen anelse. Han finder mig gennemført usympatisk.
- Han trænger måske til et trofæ. - Det er din tur.
- Har I overvejet at tale om det? - Er du skør? Han er bevæbnet!
Du vover ikke at kalde mig skør.
Det har alle gjort, siden jeg sagde, du var blevet suget ned i et spil.
Jeg skal måske bare kaste.
- Kom folk til min fødselsdag? - Hallo, jeg kaster nu.
Jeg kaster.
Kast nu bare.
"Det rumler som et tordenvejr, men I kan bare vente jer."
Kunne du mærke det?
Stik af! De løber løbsk!
Spillet!
Se jer ikke tilbage!
Ikke spillet!
- Hvorfor tog du ikke spillet, Peter? - Ignorér ham. Han er Vægt.
Den søger hen mod vand!
- Det er Nora. Hvor har I været? - De har fået forkert nummer.
Vent på mig!
- Ja? - Et gros af dem her.
De er ikke blevet lavet siden 1903.
Pokkers! Så må jeg have et andet våben.
Der er ventetid, og De skal udfylde dem her.
Jeg kan også gøre det.
Louise...
Skulle nogen spørge, så har De ikke købt den her.
De er ikke postarbejder, vel?
Alan!
Stille.
Nej!
Peter!
Det var flot. Tænk, at du kunne.
- Sikke en gyser. - Det var flot.
Pænt klaret. Kom med det. Lad os se at komme af sted.
Åh nej...
Bare lad som ingenting.
Gem spillet.
- Du er altid, hvor der er ballade. - Mig? Det forstår jeg ikke...
- Nu følger du med. - Jeg skal ingen vegne.
- Vent! Det må De ikke. Han er... - Hendes forlovede.
- Er han ikke jeres onkel? - Pyt, jeg kommer snart tilbage.
- Hvad var det med at svigte andre? - Vi spiller færdig senere.
- Van Pelt... - Jeg foreslår, I tager hjem.
- Hvordan får vi nu spillet færdig? - Det kan vi ikke uden ham.
- Judy! - Hvad er der?
- Hvad er der sket? - Jeg ville spille det færdig.
"Hvis du har spillets regler brudt, tilbage i rækken du bli'r skudt."
- Forsøgte du at snyde? - Jeg prøvede at slå, så de gav 12.
Så snyder man.
Dine hænder! Se dine hænder!
Willy her. De løber mod fælleden. Jeg kan ikke standse dem!
- Se at få fat i Nationalgarden! - Hvad nu? Jeg ved, du ved det.
Ja, men du vil ikke tro mig, Carl.
- Hvorfra ved du, jeg hedder Carl? - Jeg ved meget mere.
Du var stanser hos Parrish Sko og blev kaldt "sålemanden".
Det er rigtigt. Jeg var der også, indtil den gamle fyrede mig.
- Fyrede han dig? - Ja, og jeg kunne have reddet byen.
Dine sko.
Carl, jeg ved godt, det ikke siger så meget efter 26 år...
... men jeg er ked af det.
- Ked af hvad? - Det er mig, Alan.
- Hvad foregår der? - Der er åbenbart udsalg.
Du så lige tre aber på en motorcykel, ikke? Godt.
UDE AF FUNKTION
Vi kan måske betale ham ud med en check.
Sig til den flæbende kujon...
Giv mig det!
Hjælp! Hjælp mig ud!
- Der er det. - Vent her.
Der fik jeg dig. Når Alan hører om din knibe, kommer han.
Han ved slet ikke, jeg er her, så planen er mislykkedes.
Hvis du rører dig, blæser jeg hjernen ud på dig.
Mon ikke dét virker?
Pris-tjek!
IKKE TIL SALG
Hvis du lader mig gå, kan jeg få det standset.
Det lyder som "The Twilight Zone", men det passer. Du må hjælpe mig.
Jeg kommer garanteret til at fortryde det.
Stå stille.
Sådan. Jeg lader dig slippe. Hvad gør vi nu?
Du bliver her. Bliv her for din egen skyld.
- Nøglen til håndjernene! - En dag vil du takke mig.
Gidseltagning ved Sir Sav-A-Lot. En kvinde og to børn.
Det lyder som den føromtalte bevæbnede person. Svar, Carl.
- Hvad er Sir Sav-A-Lot? - En discount-butik.
Vær forsigtig.
Slap af. Jeg har prøvet det før. En enkelt gang.
Hvor er Sir Sav-a-lot?
- Det er ved Monroe. - Den episkopale kirke.
Det er en Speedy Burger nu. Hvis den altså er der endnu.
Judy!
- Vi får selskab. - Nej, han kan hjælpe os.
VASKEMIDDEL
Her er spillet.
Pokkers!
Sluk for sirenen. Dér!
Hold op, kvinde. Jeg kunne nemt have skudt Dem.
- Hvorfor gjorde De det så ikke? - Fordi Alan kastede terningerne.
Der er det. Brems!
- Brems! - Jeg bremser!
Han må snart være her.
Sarah! Alt vel? Hvor er Peter?
Jeg er her!
Pragtfuldt.
Så husk: Du mister aldrig kontrollen over situationen.
Slut på bånd tre.
Nu til Brantford -
- hvor mindst 98 er indlagt med alt fra feber og udslæt -
- til voldsomme krampeanfald...
Myndighederne beder folk ringer 112 i tilfælde af ...
- Vil du ikke nok tale med ham? - Der er ikke tid til det.
Nej, men han er en dreng, og han forsøgte at hjælpe.
Kom her, Judy.
Jeg advarede dig, Peter. Men næ, du ville spille.
Græder du? Lad være med det. Op med hagen.
Det har aldrig hjulpet at græde.
Har man et problem, tackler man det som en mand.
Undskyld. 26 år i junglen, og så lyder jeg alligevel som min far.
Kom. Det må du undskylde.
- Det er jo i orden at være bange. - Det er slet ikke det.
Hvad er det så?
Er du klar?
Bare rolig, du skal nok blive dit gamle jeg på ingen tid.
For nu går vi ind, og så spiller vi det spil til ende sammen.
Lige meget hvad...
Jeg føler mig lige med ét hjemme.
ÅBEN DØR
Lorraine, jeg ved, hvem der står bag. Jeg kører hen til Parrish.
Lorraine?
- Stands! - Hvad nu?
- Er der noget galt? - Må jeg køre med til Parrishs hus?
- Har De en dreng og en pige? - Hvad er der sket?
Kom, så forklarer jeg det på vejen.
Tag den endelig! Vi må hen til huset.
- Bør vi ikke spille et andet sted? - Nej. Jeg voksede op i det her.
- Det er min tur. - Sarah, hvis du kaster 12, vinder du.
Parat? Jeg kaster.
Pyt...
"Når månen lyser på jordens kugle, hærger monsunen...
... i din lagune." Monsun... Vi er da i det mindste indendørs.
- Lidt regn har aldrig skadet. - Men en masse kan slå en ihjel.
Denne vej!
- Hvad gør vi? - Vi må højere op.
Hold jer til os!
Kan du klare det?
Alan, hvad er det?
- Alan! - Svøm.
Videre!
Bliv på bordet.
Op i lysekronen.
- Judy! Peter! - Lad mig. Det er sikkert ingenting.
Det er nok fjernsynet, der larmer.
Det her har jeg altid haft lyst til. Træd lidt tilbage.
Ræk mig hånden!
Tag min hånd!
Tag spillet.
Kan du klare det?
Du sloges med en alligator for min skyld.
Krokodille. Alligatorer har ikke den der fold langs bagbenene.
Aha.
Det er min tur... Jeg har det!
Det var oberst Sennepsgul i biblioteket med en skruenøgle.
Cluedo.
"Stedet må jo være forbandet, nu løber gulvet ud i sandet."
- Hjælp! - Rolig! Du må ikke kæmpe imod.
- Jeg er rolig. - Grib fat!
Træk til!
Tag det roligt.
Kom nu!
Det må ikke kunne gå i stykker!
"Du skal ha' en lærestreg..."
Jeg har fat.
"... så nu går det tilbage for dig."
- Gjorde det ondt? - Nej.
Tak, Judy. Det var kvikt tænkt.
Sarah og jeg vil godt ud af gulvet, så det er din tur, Peter.
- Jeg troede, jeg mistede dig igen. - Tak, fordi du bliver hængende.
"Vil du ha' hjælp? Så skal du få det, vi gi'r en hånd, for vi har otte."
- Hvad er det? - Ikke noget.
Peter, far havde en økse i skuret. Hent den!
Judy? Peter?
Tante Nora, det er mig, Peter.
Jeg forklarer det senere.
Sarah, du kan slutte spillet, hvis du kaster syv.
- Jeg kan ikke kaste. - Kom terningerne i munden.
Kom med spillet!
Judy!
- Har du det godt? - Fint. Hjælp dem.
Kom nu, Judy. Kom.
Kom med terningerne.
"l meget tæt på målet er, nu ryster jorden under jer."
- Bare mor og far var her. - Det siger jeg også.
Vi overlever kun, hvis vi afslutter spillet!
- Tag spillet! - Jeg slipper dig ikke!
Rør dig ikke!
Rejs dig.
Hvad har du i hånden?
Smid det.
Så er det slut, kammerat.
- Begynd at løbe. - Nej.
- Er du ikke bange? - Rædselslagen.
Men min far sagde, at man skulle se det, man frygtede, i øjnene.
Flink knægt. Endelig opfører du dig som en mand.
Et sidste ord?
Nej, Alan!
Jeg glemte noterne til min tale.
- Hvor er jeg glad for, at du kom. - Jeg var kun væk i fem minutter.
Det virkede meget længere.
Jeg synes, du sagde, du aldrig mere ville tale med mig.
Hvad jeg end har sagt, så må du undskylde.
Hør her, Alan, jeg var vred.
Jeg er også ked af det. Undskyld.
Du skal ikke tage til Cliffside, hvis du ikke har lyst.
Lad os tale om det i morgen, mand til mand.
- Hvad med "far til søn"? - Fint.
Jeg må af sted. Jeg er jo æresgæst.
Far...
Der tilbage i 196... I dag på fabrikken, mener jeg...
Det var ikke Carls skyld. Jeg lagde skoen på samlebåndet.
Det er jeg glad for, at du sagde.
- Tak. - Farvel, far.
- Milde makron! Judy og Peter! - De er der ikke.
Det er 1969. De eksisterer slet ikke endnu.
Jeg glemmer, hvordan det er at være voksen.
- Bare vi ikke glemmer hinanden. - Eller Judy og Peter.
Der er noget, jeg gerne vil.
Jeg må hellere gøre det, før jeg bliver for meget barn.
De giver nok ikke køretimer i sjette.
Nej, far, en ny atletiksko. Den sælger glimrende. Nej, det er ikke en bh.
- De er her. - Vi henter jer i lufthavnen.
I bliver den bedste julegave.
Er de kommet?
Undskyld.
- Jim! Godt, l kom. - Det er min kone, Martha.
- Det er Sarah. - Hvor er ungerne?
- Åh gud, der kommer de. - Hvor vidste du det fra?
- Gætteri. - Ja, det er vores børn.
Det er Judy og Peter. Hils på mr. og mrs Parrish.
Du er præcis, som jeg husker dig.
Det er, som om vi ved så meget om dem...
Du har fortalt Alan så meget om dem.
Jeg henter lige gaverne.
- Vi elsker børn. - Glædelig jul!
- Hvornår kan du begynde? - Vi ville faktisk tage på skitur.
I de canadiske Rockies.
Undskyld. Vi skal bare...
... have markedsført den ny linje pronto.
Det er i orden. Jeg kan starte i næste uge.
Lad mig præsentere dig for dine kommende kolleger.
Vort hjem var jeres... er jeres. Til hver en tid.
Hvad er det for en lyd?